Иван Вазов
Сърце

chitanka.info

О бедно сърце, пак се вълнуваш,

пак се безумно в гърди ми тръшкаш,

примреш минутно — и забеснуваш,

и пейш пияно, и болно пъшкаш.

О сърце мое, сърце несвястно,

кога ще имаш отдих надежден?

Смутове вечни люшкат те бясно,

няма за тебе час безметежен?

Най-слабий удар болки в теб буди,

най-ситна искра в пожар те туря,

ту спомен горки, ту скърби луди —

се ще в теб има някоя буря.

И ти пак жадно пийш мъки нови

и сладко, сладко гориш, копнееш —

стига, че нещо те мъчи, рови,

стига, че страдаш и — че живееш!

1888

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.